Основні тези доповіді «Впровадження сучасних технологій на уроках та удосконалення позаурочної роботи»
 викладача іноземної мови 
ДПТНЗ «Острозьке ВПУ»
Швець Олени Петрівни

Іноземна мова – це ціла галузь знань, оскільки розкриває перед людиною скарбницю іншомовної культури, нові стилі життя. Інтеграція України у світову спільноту потребує досконалого володіння іноземними мовами шляхом інноваційних технологій. Тому їх використання визначене як один з пріоритетних напрямів реформування освіти. 
Специфіка іноземної мови як навчального предмета полягає в тому, що спілкування є не тільки кінцевою метою навчання, а і засобом її досягнення. Саме вчитель робить усе можливе і неможливе для цього. 
Оскільки мова залишається єдиною універсальною базою мислення, знання іноземної мови слід розглядати з погляду вдосконалення інтелектуальних здібностей (пам’яті, уяви, критичного, логічного, креативного мислення). 
Інтерактивне навчання – це навчання в режимі діалогу, під час якого відбувається взаємодія учасників педагогічного процесу з метою взаєморозуміння, спільного розв’язання навчальних завдань, розвитку особистісних якостей учнів. 
Навчальний матеріал легше засвоюється й найдовше зберігається в пам’яті в тому випадку, коли учень не пасивно сприймає те, що говорить учитель, а активно діє під час вивчення матеріалу. 

Сучасному вчителю важливо знати новітні методи викладання іноземної мови, спеціальні навчальні техніки та прийоми, щоб оптимально підібрати той чи інший метод викладання відповідно до рівня знань, потреб та інтересів учнів. Методи навчання не є простими алгоритмізованими одиницями, їх раціональне та вмотивоване використання на заняттях з іноземної мови вимагає креативного підходу з боку вчителя.
Якісна мовна підготовка учнів неможлива без використання сучасних інноваційних освітніх технологій. Сучасні інноваційні технології в освіті – це використання інформаційних та комунікаційних технологій у навчанні, проектна робота, робота з навчальними комп’ютерними й мультимедійними програмами, дистанційні технології в навчанні іноземних мов, створення презентацій, використання ресурсів всесвітньої мережі інтернет. Ці технології допомагають реалізувати особистісно орієнтовний підхід у навчанні, забезпечують індивідуалізацію та диференціацію навчання з урахуванням здібностей учнів та їхнього рівня знань. 
Для досягнення комунікативної компетенції – комунікативних умінь, сформованих на основі мовних знань – я використовую новітні методи навчання, що поєднують комунікативні та пізнавальні цілі. Інноваційні методи навчання іноземних мов, які базуються на інноваційному підході, спрямовані на розвиток і самовдосконалення особистості, на розкриття її резервних можливостей і творчого потенціалу.
Основними принципами сучасних методів є: рух від цілого до окремого, орієнтація занять на учня, цілеспрямованість та змістовність занять, їх спрямованість на досягнення соціальної взаємодії за наявності віри вчителя в успіх своїх учнів, інтеграція мови та засвоєння її за допомогою знань з інших галузей наук.
Сучасна комунікативна методика пропонує широке впровадження в навчальний процес активних нестандартних методів і форм роботи для свідомого засвоєння матеріалу. На практиці досить ефективними виявилися такі форми роботи, як індивідуальна, парна, групова й робота в команді.
 До сучасних технологій належить технологія співпраці, яку я активно впроваджую в навчальний процес. Основна ідея полягає в створенні умов для активної спільної діяльності учнів в різних навчальних ситуаціях. Діти об’єднуються в групи по 3–4 особи, їм дають одне завдання, при цьому обговорюють роль кожного. Кожен учень відповідає не тільки за результат своєї роботи, але й за результат усієї групи. Тому слабкі учні прагнуть з’ясувати в сильних те, що їм незрозуміло, а сильні спонукають слабких досконало розібратися в завданні. І від цього виграє вся група, тому що спільно ліквідовуються прогалини у знаннях. 
Тому всі вправи й завдання повинні бути комунікативно доцільними, для прикладу вправи типу іnformation gap, choice, feedback. Для їх виконання учні потребуватимуть додаткової інформації, докладатимуть певних зусиль для її досягнення та в такий спосіб зможуть краще та ефективніше організувати свою діяльність. 
Найбільш ефективними є такі форми парної та групової роботи:
-	внутрішні (зовнішні) кола (inside/outside circles);
-	мозковий штурм (brain storm);
-	читання зиґзаґом (jigsaw reading);
-	обмін думками (thinking – pair discussing – sharing);
-	парні інтерв’ю (pair interviews) та інші.
Ці форми роботи сприяють поглибленню знань та вмінь учнів. У процесі спілкування учні навчаються розв’язувати складні задачі на основі аналізу обставин і відповідної інформації, висловлювати альтернативні думки, приймати виважені рішення, спілкуватися з різними людьми, брати участь у дискусіях.
Однією з технологій, що забезпечує особистісно орієнтоване навчання, є метод проектів як спосіб розвитку творчості, пізнавальної діяльності, самостійності. Проекти можуть поділятися на монопроекти, колективні, усно-мовні, видові, письмові й інтернет-проекти. Робота над проектом – це багаторівневий підхід до вивчення мови, що охоплює читання, аудіювання, говоріння, письмо. Метод проектів сприяє розвитку активного самостійного мислення учнів і орієнтує їх на спільну дослідницьку роботу. На мою думку, проектне навчання актуальне тим, що навчає дітей співпраці, виховує такі етичні цінності, як взаємодопомогу й уміння співпереживати, формує творчі здібності й активізує учнів. 
Вважаю, що впровадження інноваційних технологій на уроках англійської мови дозволяє активно залучати учнів до навчального процесу, збільшує мотивацію навчання, стимулює творчу активність й сприяє розвитку особистості учня, розширює можливості подання навчальної інформації. 
Можна виділити такі переваги інноваційного навчання:
-	установлення дружньої атмосфери і взаємозв’язків між учасниками спілкування;
-	учні мають можливість бути більш незалежними й упевненими в собі;
-	учитель заохочує учнів до співпраці, підбадьорює їх, вони не бояться припускатися помилок;
-	учні мають можливість подолати страх перед мовним бар’єром;
-	викладач не домінує;
-	слабкі учні можуть отримати допомогу від більш сильних;
-	кожен учень, залучений до роботи, має певне завдання;
-	учні використовують знання й досвід, набуті раніше.
Процес навчання іноземної мови – не автоматичне вкладання навчального матеріалу в голову учня. Він потребує напруженої розумової роботи дитини та її власної активної участі в процесі. Цього можна досягти тільки активним навчанням за допомогою інноваційних освітніх технологій.
А зараз декілька важливих моментів, які стосуються удосконалення позаурочної роботи зі старшокласниками. Як показує практика, види позаурочної роботи, що забезпечують оптимальні результати, повинні мати такі характеристики:
-	інформативність і змістовність, які сприяють реалізації практичних та загальноосвітніх цілей позакласної роботи;
-	комунікативна спрямованість: усі види позакласної роботи повинні забезпечувати користування іноземною мовою як засобом одержання і передачі інформації в типових природних ситуаціях спілкування;
-	ситуативність: переважна більшість видів позакласної роботи повинна включати набір ситуацій, які є предметним фоном і стимулом до цілеспрямованих мовних вчинків;
-	орієнтація завдань на підвищення мовленнєвої активності учнів;
-	емоційність форм і способів реалізації, що сприяє підвищенню інтересу  учнів до іншомовної діяльності.
          Сучасна школа має великий досвід проведення освітньо-виховної роботи з іноземної мови, яка становить частину єдиного навчально-виховного процесу. 
На старшому етапі навчання учні прагнуть до всебічного розвитку своєї особистості, поглибленого засвоєння знань. У цьому віці формується науковий світогляд, зростає соціальна активність, збільшується інтерес до проблем людських взаємин, захоплення стають різнобічними, а самооцінка своїх здібностей знижується. Великої ваги для юнаків набуває спілкування зі своїми однолітками. Спілкування для них – невід’ємна частина їх життя, канал інформації та вид діяльності, у процесі якої відбувається формування індивідуального стилю поведінки старшокласників.
Слід звернути увагу на те, що у процесі організації позакласної роботи необхідно враховувати як психологічні особливості особистості, так і психологічні особливості колективу: рівень його розвитку, ступінь організаційної, психологічної, інтелектуальної та емоційної єдності, спрямованість діяльності колективу на стосунки між його членами, емоційний стан класу під час виконання завдань з позакласної роботи.
Основними організаційними принципами позакласної роботи з є принципи добровільності та масовості, принцип урахування і розвитку індивідуальних особливостей та інтересів учнів, принцип зв’язку позакласної роботи з уроками. Позакласна робота базується на володінні учнями навичками та вміннями, набутими на уроках, тому дуже важливим є те, щоб учні якнайповніше використовували ці навички та вміння під час позакласного заходу. 
Водночас позакласна робота має позитивно впливати на навчальну діяльність учнів з іноземної мови. Доцільно доповнити вищезгадані |принципи принципами комплексності, захопленості та розвитку ініціативи і самодіяльності, котрі мають забезпечити єдність і взаємозв’язок патріотичного, морального, естетичного, трудового і фізичного виховання, а також стимулювати розвиток у школярів самодіяльності та ініціативи в роботі. 
Усі вищеназвані принципи доповнюють один одного і в комплексі забезпечують цілеспрямований, послідовний, систематичний і водночас різнобічний вплив на розвиток особистості. 
За змістом можна виділити такі форми позакласної роботи з іноземної мови: 
-	змагальні (конкурс, гра, олімпіада, вікторина);
-	інформативні (стінгазета, оголошення, бюлетень, усний журнал, дайджест, виставка-вікторина);
-	культурно-масові (вечір-свято, присвячений народним традиціям рідної країни або країни, мова якої вивчається; вечір-портрет, присвячений життю та діяльності відомих письменників, поетів, композиторів, акторів тощо; вечір-зустріч з цікавими людьми; вечір-хроніка, пов’язаний зі знаменними подіями; форум; фестиваль; прес-конференція; телеміст).
Доцільно виділити окремо таку форму позакласної роботи як тиждень іноземної мови.
Ця форма за своїм характером є масовою, бо передбачає участь у ній широкого контингенту учнів; а за своєю структурою є комплексною, тому що включає комплекс різних за змістом та формою заходів, які відбуваються в певний період часу і спрямовані на реалізацію завдань комплексного підходу до виховання учнів.
Отже, позакласна робота з іноземної мови вирішує такі завдання:
-	удосконалення знань, навичок і вмінь, набутих на уроках;
-	розширення світогляду учнів;
-	розвиток їх творчих здібностей, самостійності, естетичних смаків;
-	виховання любові та поваги до людей свого рідного краю та країни, мова якої вивчається.
Таким чином, позаурочну роботу з іноземної мови можна визначити як систему неоднорідних за змістом, призначенням та методикою проведення освітньо-виховних заходів, що виходять за межі обов’язкових навчальних програм.